Revista economico-social-politica "Saptamîna"
Interviu acordat de domnul Edgardo Ruggiero,
reprezentantul permanent al Fondului Monetar Internaţional în Moldova:
"Nu avem prea multe exemple in lume unde guvernul hotărăşte cine şi unde
investeste"
Domnule Edgardo
Ruggiero, contextul în care decurge dialogul nostru este unul marcat de lipsa
finanţării din partea Fondului Monetar Internaţional pentru bugetul Republicii
Moldova. Cu riscul de a repetat unele afirmaţii anterioare, dorim să ne spuneţi
care totuşi sînt motivele stopării fluxurilor financiare către ţara noastră.
![](../../images/resrep1.jpg)
Dacă vă amintiţi, în
luna mai, convenisem încă o dată asupra programului de asistenţă, asupra unor
acţiuni concret care puteau fi întreprinse în perioada imediat următoare.
Trebuie să se ştie că unele dintre aceste acţiuni urmau să fie desfăşurate încă
în ianuarie curent, însă ele n-au fost implementate. Ca urmare, s-a stabilit o
dată anume pentru discuţia asupra acordării împrumutului pentru Guvernul
Moldovei, dar cu condiţia că executivul Republicii Moldova va îndeplini
condiţiile asupra cărora s-a convenit anterior. Una dintre aceste era
implementarea inspecţiei înainte de expediţie. A doua se referea la anularea
restricţiilor la export şi anume de exportul de metal uzat.
Era vorba de înlăturarea monopolului încurajat de stat în
domeniul exporturilor de metale uzate.
Exact. Atunci s-a
convenit absolut asupra tuturor aspectelor legate de implementarea inspecţiei
înainte de expediţie şi asta, cu acordul ambelor părţi, trebuia să ducă la
reintroducerea inspecţiei mărfurilor înainte de expediţie. Era vorba despre o
inspecţie completamente nouă, mult mai favorabilă pentru importatori, dar care
pînă la urmă nu a fost implementată.
Există, domnule Ruggiero, opinii potrivit cărora asupra Guvernul
de la Chişinău se exercită o presiune dublă. Mai întîi de toate este vorba de
organismele financiare internaţionale, şi nu în ultimul rînd de FMI, care
insistă pentru inspectarea înainte de expediţie a mărfurilor importate, şi
agenţii economici locali, cei care nu prea doresc să-şi aibă afacerile sub lupa
unor organe de control, inclusiv sub lupa inspecţiei înainte de expediţie.
Aveţi în vedere că întreprinzătorii locali ar exercita presiune asupra
Guvernului?
Da. În toată lumea întreprinzătorii exercită presiune asupra guvernului. Din
acest punct de vedere Moldova nu se deosebeşte cu nimic de alte ţări. Dacă însă
e să vorbim prin ce se deosebeşte Moldova şi celelalte state din spaţiul post
sovietic, trebuie să se recunoască că în Parlament există mai mulţi oameni de
afacere decît în legislativele din alte state. Asta e o impresia a mea. Şi asta
pe lîngă faptul că Moldova este o ţară mică, iar oamenii de afacere sînt destul
de aproape de cei din Guvern şi din Parlament. Se cunosc unul pe altul şi sînt
în diferite relaţii.
Cum apreciaţi climatul investiţional din Moldova şi, a doua parte
a acestei întrebări, credeţi că aplanarea conflictului dintre autorităţile de la
Chişinău şi Grupul UNION FENOSA este într-adevăr un semnal al reconsiderării
atitudinii puterii asupra climatului de investiţii? Facem referinţă la UNION
FENOSA din simplul motiv că relaţia dintre Guvern şi investitorul spaniol a fost
pe cale să reprezinte una mai generală – între guvern şi investiţiile străine.
Într-adevăr sînt două întrebări pentru care se cere mult timp ca să răspunzi.
Dar voi răspunde pe scurt, începînd cu cea de a doua.
Cînd spunem UNION FENOSA, e vorba de o singură întreprindere. Da noi nu vorbim
despre apărare unei singure întreprinderi. Pur şi simplu uneori o unitate
economică este luată ca exemplu în vederea ilustrării unei stări de lucruri.
Acest subiect ţine mai mult de Banca Mondială, deci de reformelor structurale în
sectorul energetic. Dacă însă ar fi cazul ca UNION FENOSA să piardă investiţiile
care au fost efectuate, atunci următorul pas ar fi ca agenţia care a asigurat
activitatea Grupului UNION FENOSA – MIGA (Multilateral Investment Guarantee
Agency) – să plătească sume importante Companiei UNION FENOSA. Asta ar însemna,
că imediat se stopează, de fapt, toate activităţile de finanţare de către Banca
Mondială a Republicii Moldova. Dacă vă aduceţi aminte, din motive similare, dar
mai exact de implicare a Guvernului în politica tarifară, a fost retrasă
finanţare în valoare de 1,6 milioane dolari pe care intenţiona să o acorde USAID.
Acum vreau să mă refer climatul investiţional în general. Doresc mai întîi de
toate să vă prezint un exemplu foarte reprezentativ vis-à-vis de starea de
lucruri din domeniul respectiv. Dar mai întîi trebuie să spun că investitorii
vin la noi şi se consultă în ceea ce priveşte problemele cu care se confruntă
aici. Iată un tabel întocmit cu ocazia unui raport în cadrul Pactului de
Stabilitate care urmăreşte sporirea investiţiilor în Europa de Sud-Est. Tabelul
include nouă ţări care îşi asumă anumitee sarcini privind realizarea unor reforme-cheie pentru a atrage investiţiile
străine. Conform acestui tabel Moldova ocupă ultimul loc în această zonă.
Tabelul a fost întocmit în luna martie 2003 şi reflectă gradul de realizare a
unor sarcini critice pentru atragerea investiţiilor. Cît priveşte clivatul
investiţional, aş putea da şi alte exemple. Cînd vorbim de toate componentele
unei afaceri – acordarea licenţelor, certificarea, standardizarea – rapoartele
constată că întreprinderile sînt restrînse în activitatea lor. În special, cînd
vorbim despre mediul de reglementare, se consideră că în Moldova acesta este mai
restrictiv decît în alte state membre ale CSI. Deci e vorba în general de
servicii, ci nu doar de o singură întreprindere, bunăoară despre UNION FENOSA,
bunăoară de foştii proprietari ai Societăţii “Farmaco”.
Intervenţiile din ultimi ani pe care le face statul în unele
sectoare, în unele unităţi deja privatizate sînt date de obicei drept încercări
de a face regulă acolo unde s-au constatat anumite încălcări. Pe de altă parte,
privite din afara Guvernului, aceste acţiuni sînt calificate drept tentative de
redistribuire a proprietăţii, ceea ce nu prea are nimic comun cu ordinea.
Orice hotărîre adoptată de Guvern înseamnă pînă la urmă o redistribuire,
inclusiv hotărîrile care vizează impozitarea. Pentru mine este totuşi destul de
dificil să mă pronunţ asupra ceea ce se întîmplă în domeniul privatizării. Dacă
privim cu atenţie întreprinderile privatizate prin concurs pînă în anul 2001, un
şir de contracte au fost anulate într-un fel sau altul. Prin însuşi definiţie,
formal, asta înseamnă o redistribuire. După ceea ce s-a întîmplat, trebuie
totuşi să analizăm motivele juridice ale acestor decizii. În cazul în care este
vorba de motive justificate din punct de vedere legal, atunci nimeni nu poate
reproşa ceva. Cît priveşte întreprinderile privatizate în anul 2002, acestea
sînt doar cîteva, dar ele nu au fost privatizate prin concurs, ci în urma unor
negocieri directe.
Relativ nu demult la Chişinău a avut loc o întrunire a guvernului
cu investitorii străini prezenţi în Moldova. Din cîte ştim, atunci cînd li s-a
oferit cuvîntul, investitorii străini au cam tăcut. Cum credeţi, de ce au
neglijat acest prilej de aşi prezenta opiniile, obiecţiile, propunerile?
De fapt aceasta a fost o posibilitate de a intra într-un dialog cu Guvernul.
Evident, dacă nu a fost o discuţie, înseamnă că există o problemă în ceea ce
priveşte dialogul dintre părţile respective. Poate investitorii străini sînt
timizi. Sigur că Guvernul încearcă să înţeleagă motivele din care investitorii
străini nu au intrat în discuţie. E ca şi cum Dumneavoastră vă întîlniţi cu un
prieten şi îi propuneţi să discutaţi, să vorbiţi, iar prietenul nu manifestă
nici o dorinţă să discute. În cazul acesta trebuie să mai încercaţi, să vedeţi
care este totuşi motivul adevărat.
Ar putea crede că pur şi simplu nu prea are cu cine să discute.
Ar putea fi. Ar putea fi sau poate pur şi simplu nu există obişnuinţa unui
dialog între Guvern şi investitorii străini. Poate pur şi simplu au fost
surprinşi de posibilitatea care li s-a oferit. Poate au crezut că au fost prea
mulţi participanţi la această conferinţă pentru a se pronunţa într-o problemă
anume. Ar putea fi multe, multe motive. Încerc însă să fac presupunerea că dacă
asemenea întîlniri ar fi organizate mai des, atunci ar fi posibil un dialog
acceptat de toate părţile.
Aşa cum am spus, acest sfîrşit de an este unul în care nu vom
avea finanţări. Deasemenea, fără asistenţă se anunţă să fie şi prima jumătate a
anului 2004.
Înţeleg că Dumneavoastră faceţi referinţă la Buget. Acest document elaborat
pentru anul viitor are şi părţi pozitive cum este anularea scutirilor la plata
TVA, dar există şi nişte prevederi care comportă anumite riscuri. Este vorba de
capitolul venituri din privatizare. Dacă lucrurile vor decurge normal, evident
nu ar trebui să apară probleme grave. Riscul constă însă acolo unde se mizează
pe mijloace care urmează să fie încasate din privatizare, dar este îndoielnic să
se obţină venituri semnificative. N-ar trebui grăbită nici reducerea impozitului
pe venitul unităţilor economice. Aşa cum o spun şi alţii, situaţia este una în
care poate ar trebui să ne strîngem cureaua, reducînd cheltuielile şi colectînd
mai multe mijloace.
Peste doar cîteva zile la Chişinău va sosi o nouă misiune FMI. Se
va afla aici două săptămîni, va analiza situaţia economică şi financiară a ţării
şi va iniţia discuţii cu Guvernul privind strategia de dezvoltare. Vor sta sau
nu evaluările respective la baza elaborării unui nou program de creditare pentru
Moldova?
După vizita de lucru pe care o va avea misiunea FMI la Chişinău, noi vom
întocmi un raport pentru Consiliul directorilor care se va întruni în ianuarie,
ca ulterior Consiliul executiv să decidă asupra paşilor următori Asta ar putea
însemna ca în februarie, martie sau aprilie să vină o altă misiune pentru a
negocia un nou program.
Se vorbeşte că noua misiune este interesată să afle şi cum statul
îşi vede rolul în economia ţării. Ce răspuns aşteptaţi la această întrebare?
Dorim ca Guvernul să ne prezinte viziunea sa asupra rolului guvernului în
economie. Nu avem prea multe exemple în lume unde Guvernul este acela care
decide cine investeşte şi unde investeşte. Trebuie să se stabilească nişte
reguli de joc care rămîn în vigoare să zicem pe o anumită perioadă de
activitate. Trebuie să fie nişte reguli clare, transparente să nu se acorde
spaţiu pentru influenţe de ordin administrativ, bunăoară în sistemul vamal sau
într-un alt domeniu cum este administrarea fiscală, în activităţile de
licenţiere. Ar trebui să existe agenţii independente, cum este ANRE, agenţii
care stabilesc tarifele sau adoptă alte decizii.
Opţiunea proeuropeană care a erupt acum cîteva zile la Chişinău
are şanse să se realizeze fără ca Guvernul să restabilească relaţiile cu
organismele financiare internaţionale?
Dacă Guvernul
va întreprinde careva măsuri pentru a se apropia de Uniunea Europeană, aceasta
ar însemna în mod automat şi un dialog mai facil cu Fondul Monetar
Internaţional, deoarece Guvernul va adopta acte legislative care ar promova
conceptele economiei de piaţă.
Constantin OLTEANU
[sursa]
|